RINGENES HERRE
Sméagol! Jeg har fanget en.
- Jeg har fanget en fisk, Sméag! - Træk den i land. Kom nu.
Déagol!
Déagol?
Giv os den, Déagol, min kære.
Hvorfor?
Fordi... det er min fødselsdag, og jeg vil have den.
Min dyrebare.
- De udstødte os. - Morder.
"; order"kaldte de os.
De udstødte os... og jog os bort.
Gollum.
Og vi græd, dyrebare. Vi græd over at være så alene.
Vi ønsker os blot en saftigsød fisk så flot.
Og vi glemte smagen af brød, træernes raslen...
...og den blide vind.
Ja, vi glemte sågar vores eget navn.
Min...
...dyrebare.
Vågn op!
Vågn op, sovetryner.
Vi skal gå, ja. Vi skal gå med det samme.
Har du slet ikke sovet, Frodo?
Jeg har sovet for længe.
- Klokken må være mange. - Nej.
Det er ikke sent.
Det er end ikke middag endnu.
Dagene bliver mørkere.
Kom nu!
- Videre! Ingen tid mere! - Ikke før hr. Frodo har spist.
Ingen tid at spilde, fjols.
Værsgo.
- Hvad med dig selv? - Jeg er ikke meget for lembasbrød.
Sam!
Vi har ikke så meget tilbage. Vi må passe på, det ikke slipper op.
Spis bare, hr. Frodo.
Jeg rationerer det, så der er nok.
- Til hvad? - Hjemrejsen.
Kom nu, hobbitser.
Vi er tæt på nu. Meget tæt på Mordor.
Her er ingen sikkerhed. Skynd jer.
KONGEN VENDER TILBAGE
Den er god. Helt sikkert fra Herredet.
Langedalurt.
Det føles næsten som at sidde på Den Grønne Drage.
- Ak, Den Grønne Drage. - Et krus øl i hånden.
Og benene oppe efter en hård dags arbejde.
Du har da aldrig arbejdet.
Velkommen til Isengard, mine herrer!
Små slynger. Her leder vi efter jer, -
- og så sidder I bare og mæsker jer... og ryger!
Vi sidder her på sejrens mark og nyder vores velfortjente bytte.
Især den saltede skinke er god.
Saltet skinke?
Hobbitter!
Vi står under Træskægs kommando. Han har indtaget Isengard.
Unge mester Gandalf, det glæder mig, at du er kommet.
Træ og vand og stok og sten kan jeg styre.
Men her er en troldmand, som skal tæmmes.
Han er låst inde i sit tårn.
- Vis os dit ansigt. - Vær varsom.
Saruman er stadig farlig.
- Lad os dog hugge hovedet af ham. - Nej. Vi har brug for ham.
Vi må have ham til at tale.
Du har udkæmpet mange krige og hugget mange ned, kong Théoden.
Og bagefter har du sluttet fred.
Kan vi ikke rådføre os med hinanden, som vi engang gjorde, gamle ven?
Kan vi to ikke slutte fred?
Vi kan slutte fred...
Vi kan slutte fred, når du har sonet for afbrændingen af Vestfolden.
Og for de børn, som ligger døde derude.
Vi kan slutte fred, når de soldater, -
- der blev hugget ned ved Hornborgs porte, er hævnet.
Når du er klynget op i en galge, så kragerne kan hakke i dit kød...
...så kan vi slutte fred.
Galger og krager!
Og hvad er du ude efter, Gandalf den Grå?
Lad mig gætte. Nøglen til Orthanc og Barad-dûr?
De syv kongers kroner og de fem troldmænds stave?
Dit forræderi har kostet mange liv. Tusinder af andre svæver nu i fare.
Men du kan redde dem. Du kender til fjendens planer.
Så det er oplysninger, du søger.
Det skal du få.
Noget ondt er på spil i Midgård. Noget, som du har overset.
Men Det Store Øje har set det.
Og han udnytter allerede sin fordel.
Hans angreb kommer snart.
I skal alle dø!
Men det ved du vel allerede, Gandalf.
Du tror vel ikke, at den fryns indtager Gondors trone?
Denne flygtning fra skyggerne bliver aldrig kronet til konge.
Gandalf tøver ikke med at ofre sine nærmeste.
Dem, som han hævder at elske.
Hvilke trøstende ord talte du til den halvlange, -
- inden du sendte ham i døden?
Den vej, du har ført ham ud på, kan kun føre til døden.
Jeg har hørt rigeligt. Skyd en pil i ham.
Nej. Kom herned, Saruman!
- Vi skal nok skåne dig. - Fri mig for din medynk og nåde!
Saruman! Din stav er knust.
Du behøver ikke at følge ham, Gríma.
Du var ikke altid, hvad du nu er. Engang var du en af Rohans mænd.
- Kom herned. - "En af Rohans mænd!"
Hvad er huset Rohan andet end en stråtækt lade, -
- hvor bøller sidder og drikker, mens ungerne tumler sig med køtere?
Sejren ved Helms Kløft skyldes ikke dig, Théoden hestebetvinger.
Du er en uværdig søn af store forfædre.
Gríma.
Kom herned. Gør dig fri af ham.
- Fri? Han bliver aldrig fri! - Nej...
Væk, din køter!
Saruman, du kender fjendens planer. Fortæl os, hvad du ved.
Fjern dine vagtfolk, så skal jeg sige, hvor jeres endeligt afgøres.
Mig skal I ikke holde fangen.
Send bud til vore forbundsfæller og ethvert frit land i Midgård.
Vi må vide, hvor fjenden vil slå til.
Sarumans snavs bliver vasket bort.
Snart vokser der træer her igen.
Unge træer.
- Vilde træer. - Pippin!
- Knortede kævler! - Peregrin Toker!
Lad mig få den, min dreng. Hurtigt.
I aften mindes vi dem, der gav deres liv for fædrelandet.
- Hil de sejrende døde! - Hil dem!
- Ingen pauser. - Og ingen opkastninger.
Det er altså en drukdyst?
Den sidste, der står op, har vundet.
Jeg er glad på dine vegne. Han er en ædel mand.
I er begge ædle mænd.
Det var ikke Théoden af Rohan, der førte vores folk til sejr.
Du skal ikke høre på mig.
Du er ung. I aften er din aften.
Dværgene forsvinder med små lodne kvinder.
Jeg kan mærke noget.
Det summer i fingrene. ØIlen gør sin virkning nu.
Jeg sagde jo, at han ikke kunne tåle sprut.
Dysten er forbi.
Man kan søge fjern og nær man kan drikke byen tør
men man finder ikke en øl så klar som i den by, vi kommer fra
men man finder ikke en øl så klar, som i den by, vi kommer fra
drik I bare jeres dyre drikke, lad bare propperne brage
den eneste bryg, der gør os tryg
Pippin!
Den eneste bryg, der gør os tryg kommer fra Den Grønne Drage.
- Intet nyt om Frodo? - Ikke et ord. Intet.
Der er stadig tid.
Hver eneste dag kommer Frodo nærmere Mordor.
Er vi nu sikre på det?
Hvad siger dit hjerte dig?
At Frodo lever.
Ja.
Ja, han lever.
For farligt. For farligt.
Tyveknægte. De stjal den fra os.
Slå dem ihjel. Slå dem ihjel, begge to.
Stille. Ikke vække dem.
Ikke ødelægge det nu.
Men de ved det. De ved det. De mistror os.
Hvad siger den, min dyrebare?
Er Sméagol blevet bange?
Nej. Nej. Aldrig.
Sméagol hader de ækle hobbitser.
Sméagol ønsker dem døde.
De skal nok dø.
Sméagol har gjort det før. Han kan gøre det igen.
Den er vores! Vores!
- Vi skal have den dyrebare tilbage. - Vær tålmodig, min kære.
Først skal vi føre dem til hende.
Vi fører dem til vindeltrappen.
Ja, trappen. Og så?
Vi går op, op, op, op ad trappen, indtil vi kommer til...
...tunnelen!
Og når de går derind, slipper de aldrig ud igen.
Hun er altid sulten.
Hun hungrer altid efter føde.
Hun skal æde. Hun får kun ækle orkser.
- Og de smager ikke særlig godt, vel? - Nej.
Slet ikke godt, min kære.
Hun hungrer efter sødere kød. Hobbitkød.
Og når hun smider ben og tøj bort, -
- så finder vi den.
Og så får jeg den!
- Så får vi den! - Ja. Vi mente "vi".
Gollum. Gollum.
Den dyrebare bliver vores...
...når hobbitserne er døde.
Din lille forræder!
- Nej! Nej! Herre! - Lad ham være, Sam.
- Jeg hørte det. Han slår os ihjel. - Sméagol gør ikke en flue fortræd.
Han er en ækel, fed hobbit, som hader Sméagol.
Han finder på løgne.
Din usle, lille mide. Jeg skal knuse din knold.
Kalder du mig løgner? Din løgner!
- Stikker han af, er vi fortabte. - Jeg er ligeglad, hr. Frodo.
- Han lurer på at slå os ihjel. - Jeg sender ham ikke bort.
Du kan slet ikke se det, vel? Han er en slyngel.
Vi klarer det ikke uden en stifinder.
- Jeg har brug for din støtte. - Jeg støtter dig, Frodo.
Det ved jeg, Sam.
Stol på mig. Kom her, Sméagol.
- Er det morgen? - Nej, det er ikke daggry endnu.
Jeg drømte, at jeg så en stor bølge, -
- som skyllede over grønne marker og høje bakker.
Jeg stod på bredden.
Der var et mørkt dyb foran mig.
Der skinnede et lys bag mig, men jeg kunne ikke vende mig om.
Jeg kunne kun stå og vente.
Natten skaber mange tanker. Sov nu blot, Éowyn. Sov...
...mens du stadig kan.
Stjernerne er tilslørede.
Noget rører på sig mod Øst.
En søvnløs ondskab.
Fjendens Øje rører på sig.
Hvad laver du?
Pippin!
Pippin?
- Pippin! Er du vanvittig? - Jeg ville bare se på den.
- Bare én gang til. - Læg den væk.
Pippin.
Nej.
Pippin.
Han er her.
Jeg kan se dig!
Pippin!
Hjælp! Gandalf!
Hjælp ham!
Pippin!
Tåbelige Toker!
Se på mig.
- Tilgiv mig, Gandalf. - Se på mig!
Hvad så du?
Et træ.
Jeg så et hvidt træ i en slotshave af sten.
Det var vissent.
- Byen brændte. - Minas Tirith.
- Var det alt, hvad du så? - Jeg så...
Jeg så ham.
Jeg hørte hans stemme i mit hoved.
Og hvad fortalte du ham? Sig det!
Han spurgte efter mit navn. Jeg svarede ikke. Det gjorde ondt.
Hvad fortalte du ham om Frodo og Ringen?
Der var ingen løgn at spore i Pippins øjne.
Han er et fjols, men dog et ærligt fjols.
Han har ikke fortalt Sauron om Frodo og Ringen.
Det, som Pippin så i palantiren, var et glimt af fjendens plan.
Sauron vil slå til mod Minas Tirith.
Fjendens nederlag ved Helms Kløft viste ham én ting.
Elendils arvtager er trådt frem. Og menneskene er ikke svage.
De besidder stadig mod og styrke. Og det frygter Sauron.
Han vil ikke løbe den risiko, at Midgård samles under ét banner.
Han brænder hellere Minas Tirith af end at se kongen vende tilbage.
Så hvis Gondors bavner tændes, skal Rohan være klar til kamp.
Hvorfor skulle vi hjælpe dem, der ikke kom os til undsætning?
Hvad skylder vi Gondor?
- Jeg tager af sted. De skal advares. - Det bliver de også.
Men du skal følge en anden vej.
Følg floden og find de sorte skibe.
Du må forstå dette:
Der er nu sat ting i bevægelse, som ikke kan standses.
Jeg rider til Minas Tirith.
Men ikke alene.
Af alle nysgerrige hobbitter er du dog den værste. Skynd dig!
- Hvor skal vi hen? - Hvorfor skal du altid kigge?
- Jeg kan ikke lade være. - Det kan du aldrig.
Jeg er ked af det.
- Jeg gør det ikke igen. - Fatter du det ikke?
Fjenden tror, at du har Ringen.
Nu leder han efter dig, Pip. Derfor må de have dig væk.
Og du... du skal vel med.
- Merry? - Kom nu.
- Hvor langt er der til Minas Tirith? - Tre dages ridt i Nazgûl-flugt.
Og bare vi ikke møder en af dem!
Her. Lidt til turen.
- Det sidste af Langedalurten. - Du ryger for meget, Pip.
Men vi ses da snart igen.
- Gør vi ikke? - Det ved jeg ikke.
- Jeg ved ikke, hvad der skal ske. - Merry.
- Løb alt, hvad du kan, Skyggefaxe. - Merry!
Merry!
Han har altid fulgt mig. Overalt hvor jeg er gået hen.
Jeg fik ham altid rodet ind i en masse ballade.
Men jeg var jo altid hos ham.
Nu er han væk.
Ligesom Frodo og Sam.
En ting ved jeg om jer hobbitter. I er dristige folk.
Dumdristige. Og han er jo en Toker.
Før hende ad den sikreste vej.
Et skib venter i Gråhavne. Det skal føre hende over havet.
Arven Undómiels sidste rejse.
Der venter dig intet her. Kun døden.
Prinsesse Arven. Vi kan ikke vente længere.
Prinsesse!
- Sig mig, hvad du har set. - Arven!
Du kan se ud i fremtiden. Hvad har du set?
- Jeg så død i din fremtid. - Men også liv.
- Du så et barn. Du så min søn. - Den fremtid er så godt som væk.
Men ikke helt.
Intet er sikkert.
Men noget er sikkert.
Hvis jeg forlader ham nu, vil jeg fortryde det for evigt.
Tiden er inde.
Af asken er ilden atter vækket.
Af mørket bryder lyset atter frem.
Nu heles den klinge, som var knækket.
Og kongen vender endelig hjem.
Smed sværdet på ny. Ada.
Dine hænder er kolde.
Eldars liv glider fra dig.
Det er mit valg.
Uanset om du vil det eller ej...
...så kan intet skib føre mig bort.
Nu er vi redet ind i Gondors rige.
Minas Tirith. Kongernes by.
Gør plads!
Det er jo træet! Gandalf! Gandalf!
Gondors hvide træ. Kongens træ.
Denethor er ikke konge, men marsk og tronens vogter.
Hør nu godt efter. Marsk Denethor er Boromirs far.
Det vil være meget uklogt at omtale hans elskede søns død.
Og nævn hverken Frodo eller Ringen.
Og heller ikke Aragorn.
Det er faktisk bedst, at du slet ikke siger noget.
Hil dig, Denethor, Ecthelions søn. Du, Gondors herre og marsk.
Jeg bringer nyt og råd i disse mørke tider.
Så kan du måske forklare dette.
Du er måske kommet for at fortælle, hvorfor min søn er død?
Boromir døde for at redde os. Min landsmand og mig.
- Han reddede os fra mange fjender. - Pippin!
Jeg tilbyder min tjeneste -
- som et ringe sonoffer for hans død.
Dette er min første befaling til dig:
Hvordan kunne du slippe bort, når min søn, en mægtig mand, faldt?
Selv den mægtigste kan fældes af en pil.
Og Boromir blev gennemboret af mange pile.
Rejs dig.
Der bliver tid til at sørge over Boromir, men ikke nu.
Krigen er på vej. Fjenden står for døren.
Du har ansvaret for byens forsvar. Hvor er Gondors hære?
Du har stadig venner. Du kæmper ikke alene.
Send bud til Théoden af Rohan. Tænd bavnerne.
Du tror, du er så klog, Mithrandir.
Men trods al din snuhed besidder du ingen visdom.
Tror du, at Det Hvide Tårns øjne er blinde?
Jeg har set mere, end du aner.
Du gør mig til skjold mod Mordor. Og så vil du støde mig fra magten.
Jeg ved, hvem der rider med Théoden.
Ja. Jeg har hørt rygter om denne Aragorn, Arathorns søn.
Men jeg bøjer mig ikke for denne flakker nordenfra.
Han er den sidste af en ussel slægt, som længe har været berøvet magt.
Der er ikke givet dig beføjelser til at afvise kongen, marsk.
Jeg er Gondors hersker. Og ingen anden.
Kom.
Magten er steget ham til hovedet. Han skjuler sig bag sin sorg.
Byen har ligget her i tusinde år.
Nu fører den galning den til fald.
- Kongens træ blomstrer ikke mere. - Hvorfor bevogter de det?
Fordi de endnu har et svagt håb om, at det en skønne dag blomstrer igen.
At kongen vender tilbage, og byen atter bliver, som den var, -
- før den gik i forfald.
Man svigtede Vestens visdom.
Kongerne byggede gravmonumenter, som overgik de levendes huse.
Og de elskede forfædrene mere end deres egne sønner.
Barnløse herrer sad i store sale og grublede over heraldik -
- eller i høje, kolde tårne, hvor de søgte svar hos stjernerne.
Og Gondors folk sank i fordærv.
Kongernes slægt sank i grus.
Det hvide træ visnede.
Og herredømmet overgik til uværdige mænd.
- Mordor! - Ja, der ligger det.
Denne by har altid ligget i Mordors skygge.
- Der er uvejr på vej. - Det er ikke et almindeligt uvejr.
Det er et mørke, som Sauron sender foran sine hære.
Mordors orker hader dagslyset.
Han dækker for solen for at lette deres vej til slagmarken.
Når Mordors skygge falder over byen, så bryder krigen ud.
Det var så Minas Tirith.
- Spændende. Hvor skal vi nu hen? - Det er for sent.
Vi kan ikke forlade byen nu.
Hjælpen må komme til os.
Nu ville det være spisetid, hvis man var et ordentligt sted.
Vi er ikke et ordentligt sted.
Hr. Frodo?
- Hvad er der i vejen? - Det er bare en fornemmelse.
Jeg tror ikke, at jeg vender tilbage.
Jo, selvfølgelig gør du det. Det er bare dystre tanker.
Vi kommer både ud og hjem igen, ligesom hr. Bilbo. Vent og se.
Det her har nok engang været en del af Gondors rige.
For længe siden, da der var en konge.
Hr. Frodo! Se der!
Kongen har fået sin krone tilbage.
Kom nu, hobbitter. Ikke standse nu. Denne vej.
Det er vel bare en slags ceremoniel stilling.
Jeg mener, de forventer vel ikke, at jeg skal kæmpe. Gør de?
Du er i marskens tjeneste nu. Du må gøre, som du får besked på.
Fjollede hobbit.
Vagt i slotskompagniet.
Man kan ikke se stjernerne.
- Er tiden inde? - Ja.
Her er så stille.
Det er stilhed før stormen.
Jeg vil nødig i krig.
Men det er næsten endnu værre at vente på den uundgåelige krig.
Er der noget håb, Gandalf? For Frodo og Sam?
Der har aldrig været meget håb.
Kun et forfængeligt håb.
Vores fjende er parat.
Han har samlet sin fulde styrke.
Ikke kun orker, men også mennesker. Haradrims hære fra syd.
Og lejesvende fra kysten. De adlyder alle Mordors bud.
Det bliver enden på Gondor.
Det bliver her, at hammeren falder hårdest.
Hvis de erobrer floden, og hvis Osgiliath falder, -
- så er byens sidste forsvar væk.
Men vi har Den Hvide Troldmand. Det må da også tælle.
Gandalf?
Sauron har endnu ikke afsløret sin farligste tjener.
Han, som skal føre Mordors hære i kamp.
Han, som ingen levende mand kan slå ihjel.
Heksekongen fra Angmar. Du har allerede mødt ham.
Det var ham, der sårede Frodo på Vindhøj.
Han er NazgûIs herre.
Den største af De Ni.
Han holder til i Minas Morgul.
Den døde by.
Væmmeligt sted. Fuldt af fjender.
Skynd jer. De ser os. De ser os.
Væk. Væk. Se. Vi har fundet den.
Vejen ind i Mordor.
Den hemmelige trappe.
Op!
- Nej! Hr. Frodo! - Ikke den vej.
- Hvad gør den? - De kalder på mig.
Gem jer! Gem jer!
Jeg kan mærke hans klinge.
Så står vi her endelig.
Ved vor tids største slag.
Kom nu, hobbitter. Vi skal klatre op.
Brættet er stillet op. Brikkerne er i bevægelse.
Op, op, op ad trappen går det. Og så venter tunnelen.
Hvad er der inde i den tunnel?
Hør nu godt efter!
Sker der ham noget, kan du vente dig.
Får jeg den mindste kuldegysning, så er det slut.
Så er det slut med Stinker, så er du færdig. Forstået?
Jeg holder øje med dig.
- Hvad var nu det? - Jeg skulle bare forklare ham noget.
Peregrin Toker, der venter en stor opgave.
Det er endnu en mulighed for herredsfolket for at vise deres værd.
Du må ikke svigte mig.
Der er meget stille ved floden. Orkerne holder sig i ro.
Måske har de flyttet deres styrker. Vi har spejdere i Cair Andros.
De slår alarm, hvis de angriber nordfra.
Stille.
Vi skal bruge ti mere.
Dræb ham!
De kommer ikke nordfra.
- Ned til floden! Hurtigt! - Kom så!
Hurtigere!
Træk sværdene!
Hvad nu?
Amon Din.
Amon Dins bavne er tændt.
Håbet er vakt.
Minas Tiriths bavner er tændt!
Gondor kalder.
Og Rohan svarer.
Kald Rohirrim sammen.
Kald hæren sammen i Dysterharge. Alle de mænd, vi kan mønstre.
Du har to dage til det.
På tredjedagen rider vi til Gondor og i krig.
Gamling.
Rid hurtigt gennem Ryttermark. Kald hæren sammen i Dysterharge.
Rider du med os?
Kun til lejren. Der tager kvinderne afsked med mændene.
Folkene har fundet deres hærfører. De vil følge dig selv i døden.
Du har givet os håb.
Undskyld, men jeg har også et sværd.
Tag imod det. Jeg tilbyder dig min tjeneste, kong Théoden.
Og jeg tager med glæde imod dig.
Du skal kaldes Meriadoc, Rohans væbner.
Ryttere!
Gid jeg kunne mønstre en hær af dværge, bevæbnede og beskidte.
Dine slægtninge behøver ikke at ride i kamp.
Jeg frygter, at krigen nærmer sig deres lande.
Så det bliver foran Minas Tiriths mure, -
- at vor tids skæbneslag skal afgøres.
Tiden er inde! Rohans ryttere, I har aflagt en ed.
Lev nu op til den! For kongen og fædrelandet!
Faramir!
Vi kan ikke holde stand. Byen er tabt.
Vi rider til Minas Tirith.
I dækning!
Tilbage! Tilbage til Minas Tirith!
Tilbage! Tilbage!
Menneskenes tid er forbi.
Nu er orkernes tid kommet.
Den Hvide Rytter!
Træk til!
Mithrandir!
De brød gennem vores forsvar. De har indtaget broen og vestbredden.
Bataljoner af orker krydser floden.
Marsk Denethor har forudset vores skæbne.
Forudset, men intet gjort!
Faramir?
Det er vist ikke den første halvlange, du møder.
Har du set Frodo og Sam?
- Hvor? Hvornår? - I Ithilien for knap to dage siden.
De fulgte vejen til Morguldalen, Gandalf.
Og videre til Cirith Ungol.
Hvad betyder det? Hvad er der i vejen?
Fortæl mig det hele, Faramir. Fortæl mig alt, hvad du ved.
Er det sådan, du tjener din by?
Du lægger den i ruiner.
- Jeg gjorde, hvad jeg fandt rigtigt. - Hvad du fandt rigtigt?
Du har sendt Herskerringen til Mordor i hænderne på en tosset halvlang!
Den skulle have været bragt hertil, så vi kunne bevogte den.
Skjult, dybt nede i vore kældre.
Den skulle ikke tages i anvendelse.
Undtagen i yderste nødstilfælde.
Jeg ville ikke benytte Ringen, om så Minas Tiriths skæbne afhang af det.
Du stræber altid efter at lyde ædel som de gamle konger.
Boromir ville huske sin fars trængsler.
- Han havde skænket mig den gave. - Boromir ville ikke give dig Ringen.
- Han ville tage den og falde. - Hvad ved du om det?
Han ville have beholdt den.
Og når han vendte tilbage, ville du ikke kunne genkende ham.
Boromir var tro mod mig. Han var ikke troldmandslærling!
Far?
Min søn...
Gå din vej!
Pas på, herre. Pas på. Dybt at falde.
Farlige er trapperne.
Kom, herre.
Kom til Sméagol.
Hr. Frodo!
Væk med dig. Rør ham ikke!
Hvorfor hader han stakkels Sméagol?
Hvad har Sméagol gjort ham?
Herre?
Herren bærer en tung byrde.
Det ved Sméagol.
En tung, tung byrde.
Den fede forstår det ikke.
Sméagol passer på herren.
Han vil have den.
Han tragter efter den. Sméagol kan se det i hans øjne.
Snart vil han bede om den. Vent og se.
Den fede tager den fra dig.
Send alle legionerne ud.
Stands ikke angrebet, før byen er indtaget.
Slå dem alle ihjel.
- Hvad med troldmanden? - Ham knækker jeg.
- Hvor er Théodens ryttere? - Kommer Rohans hær?
Mithrandir?
Mod er jeres bedste forsvar nu.
Hvad tænkte du dog på, Peregrin Toker?
Hvordan kan en hobbit dog tjene en så stor menneskefyrste?
Det var ædelt gjort.
En ædel dåd skal ikke vurderes af kold fornuft.
- Så du er i vagtmandskabet nu. - Tænk, at de fandt en lille uniform.
Den har tilhørt en lille knægt.
En tåbelig knægt, som jagtede drager i stedet for at gå i skole.
- Har det været din? - Ja, min far fik den lavet til mig.
Så er jeg højere, end du var dengang. Men jeg vokser næppe mere.
Bortset fra på midten.
Den passede heller ikke mig. Det var Boromir, der var krigeren.
Han og far mindede meget om hinanden.
Stolte og stædige.
Men de var stærke.
Du er også stærk, men på en anden måde.
Det skal din far nok indse en dag.
Jeg sværger troskab mod Gondor.
I fredstid eller krig, i liv eller død...
...fra...
...fra denne stund...
...indtil min herre løser mig, eller døden kræver mig.
Og jeg skal ikke glemme at belønne din tjeneste.
Troskab med kærlighed.
Tapperhed med ære.
Forræderi med hævn.
Jeg mener ikke, at vi så let bør give afkald på forsvarsværker.
- Din bror formåede at holde dem. - Hvad forlanger du af mig?
Jeg giver ikke afkald på floden og Pelennorsletten.
- Osgiliath skal generobres. - Men Osgiliath er faldet.
I krig må man vise vovemod.
Findes der ikke en hærfører, som har mod til at lystre sin herre?
Nu ville du ønske, at vi havde byttet plads, ikke?
At jeg var død, og Boromir levede.
Ja. Det ville jeg ønske.
Siden du nu er berøvet Boromir...
...så skal jeg gøre, hvad jeg kan i hans sted.
Hvis jeg vender tilbage, så gør dig bedre tanker om mig, far.
Det kommer an på, hvordan du vender tilbage.
Hvad er du ude på?
- Nå, så du lusker bort. - Lusker?
Lusker?
Den fede hobbit er altid så høflig.
Sméagol viser dem skjulte veje, som ingen andre kender, -
- og så siger de, at han lusker.
- Sikke en rar ven. Ja, dyrebare. - Ja, ja.
Du skræmte mig bare. Hvad laver du?
Lusker.
Fint. Hvis det skal være på den måde.
Jeg er ked af at vække dig.
Men vi skal videre.
- Det er stadig mørkt. - Det er altid mørkt her.
Det er væk!
- Elverbrødet! - Hva'? Det er alt, hvad vi har.
Han har taget det. Det må være ham.
Nej, nej, ikke stakkels Sméagol.
Sméagol hader det ækle elverbrød.
- Løgner! Hvad har du gjort ved det? - Han spiser det jo ikke.
- Det kan ikke være ham. - Se der. Hvad er det?
Krummer på jakken. Han har taget det!
- Han æder løs, når herren sover. - Det er jo løgn!
- Din forbandede bedrager. - Sam!
Hold op.
- Jeg slår ham ihjel. - Nej, Sam.
Undskyld. Jeg gik for vidt, men jeg var bare så vred.
- Lad os hvile lidt. - Jeg har det fint...
Nej, du er udmattet.
Det er også Gollums skyld.
Det er det ækle sted. Det er den ting, du har om halsen.
Lad dog mig hjælpe dig. Jeg kan bære den et stykke tid.
Bære den et stykke tid. Jeg kan bære den.
Lette byrden.
- Væk med dig! - Jeg vil jo ikke beholde den.
Jeg vil bare hjælpe.
Der ser du.
Han vil selv have den.
Hold så mund. Forsvind med dig!
Nej, Sam. Det er jo dig.
Jeg er ked af det, Sam.
Han lyver jo. Han sår splid imellem os.
Du kan ikke hjælpe mig mere.
Det mener du jo ikke.
Rejs hjem.
Faramir!
Din far er grebet af galskab.
- Kast ikke dit liv bort på den måde. - Hvem skylder jeg ellers troskab?
Dette er Númenoreanernes by.
Jeg giver gerne mit liv for at forsvare hendes skønhed og ry.
Din far elsker dig, Faramir.
Det skal han nok komme i tanker om.
Kan du synge, mester hobbit?